Йосиф Бродски
Спомен

Превод от руски: Димитър Калев, —

chitanka.info

Je n’ai pas oublie, viosin de la ville

Notre blanche maison, petite mais tranquille.

Charles Baudelaire

Бе домът геометрия, скочила в зеленината

глухоняма на парк, чийто статуи — хора без ключ — се

шляеха по алеи, лишени от кривина; та

прозорците светваха, неясно кой на кого е.

Листният шум, явно сумирал вариантите

на зависимост от съдбата (често, щом се стъмни),

ползваше криволиците — в гледната точка на лампите

това беше достатъчно волфрама им да нажежи.

Но бяха спуснати щори. Прохрусквайки монотонно,

чакълът свидетелстваше не толкоз за някой гост,

колкото за тържеството на мъховата бездомност,

доставяна чрез него от околността. След полунощ

облаци, възпитаници на най-висшите школи

за неясност или просто за повдигнати глави,

със пухен дюшек бащински прикриваха голия

космос от дивия сбор на правите ъгли.

1995

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.